Det mänskliga ögat är ett av jordens kraftfullaste instrument.
En klar dag kan vi se minsta detalj i ett vidvinkelperspektiv.
Men det ögat ser är inte hela bilden.
Utöver det vi ser finns en helt annan värld...
...en osynlig värld med dolda krafter och energier-
-som styr samtliga aspekter av livet på jorden.
Nu kan tekniken bjuda in oss i den dolda världen-
-avslöja hemligheterna där och visa vilket underverk världen är.
Sånt här ser man varje dag: en gata med hus, människor och bilar.
De i tolvan har felparkerat igen. Kan det bli mer normalt?
Det är bara det att vi inte ser hela bilden.
Vi ser bara delar av bilden. Det är nåt annat som pågår här-
-nåt som ögat inte ser, men som är lika verkligt som gatan.
Otroligt nog är bilden vi ser bara en liten bråkdel-
-av en mycket mer omfattande verklighet.
Men nu kan vi få en glimt av den mer omfattande, osynliga världen-
-och se alla de sätt som den inverkar på våra liv.
Männen med beigefärgade handskar är på jakt efter en livsfarlig kraft-
-en kraft som finns över hela världen, men den är helt osynlig.
För att hitta den utsätter de sig för respektinjagande fara.
Jag syftar inte bara på att en sitter utanför helikoptern.
De flyger jättenära en kraftledning på 500 000 volt.
Ibland får man en adrenalinkick. Det händer att det blir otäckt.
Det ser kanske ut som om de stajlar - men det har sitt syfte.
Kraftledningarna medför potentiell livsfara av ett visst slag.
Det finns ett osynligt kraftfält som känns vid den.
Man känner elen runt den.
Och man kan dö av det.
Tänka sig! Men med en specialkamera kan vi första gången få se kraften-
-som kan reducera honom till ett par rykande handskar.
Det som såg ut som en vanlig kraftledning laddas ur våldsamt.
Det tyder på ett möjligen katastrofalt elläckage.
Fenomenet kallas för korona.
Vad är det för fenomen? I ledningen ovanför går hundratusentals volt-
-som alstrar ett enormt elektriskt fält runt ledningen.
Man ser det inte nu, det beror inte bara på mörkret.
Nu ska ni få se hur kraftfullt fältet är.
Just nu är jag längst här.
Så är det bara-
-så det elektriska fältet passerar igenom mig ned till marken.
Men om jag kliver undan mäktar det med det här.
Det tillförs ingen mer ström.
Det är enbart det elektriska fältet som tänder alla lysrören.
Och det här är vanliga, välisolerade ledningar.
Men vid läckage blir det elektriska fältet kraftfullare-
-så kraftfullt att omgivande luft laddas, och då får man en korona.
Ju kraftfullare osynlig korona, desto större högspänningsläckage.
Om man inte åtgärdar det leder det till otrevligheter:
Elavbrott, farliga kortslutningar och till och med bränder.
Det måste åtgärdas, och där kommer lyckosten här in i bilden.
Han sitter vid en kraftledning på 500 000 volt. Vad ska han göra nu?
Javisst, han ska haka fast i den. Okej...
Besättningens enda skydd nu är dräkterna och deras ojordade läge.
I några sekunder sitter ledningen och helikoptern ihop i fältet.
Specialkameran visar korona-urladdningar.
Rotorbladens spetsar kröker och förstärker det elektriska fältet.
När luften reagerar med det fältet alstras en osynlig urladdning-
-vars ljus kameran är inställd på att registrera.
Men för blotta ögat syns ingenting.
Med tanke på omständigheterna är det nog bara bra.
Det är tur att de två killarna kommer bra överens.
Vi känner varandra så väl, så jag kan gå på hur han rör sig.
Om han vrider skallen åt vänster styr jag åt vänster.
Tracy och jag behöver inte säga nåt - vi kan bara sätta i gång.
Jag ger klartecken, sen är vi på ledningen.
Och han sitter bokstavligen på den strömförande kraftledningen-
-och börjar koppla loss helikoptern.
Under tiden fortsätter koronan strömma runtom honom.
Men så snart han har kopplat loss den-
-upphör koronan vid helikoptern men inte vid ledningsarbetaren.
Jag vill bara påminna om att han sitter på en strömförande ledning.
Koronan är lika verklig som själva kraftledningarna.
Men den hör till en omfattande värld som vi inte kan se.
Jag behöver det här.
Även om våra ögon är sinnrika och kraftfulla-
-kan de bara uppfatta ett smalt ljusspektrum.
Om ljus passerar ett prisma, som en vattenhinna, spaltas det upp.
Det hjärnan uppfattar som vitt ljus är ett spektrum av sju färger:
Rött, orange, gult-
-grönt, blått, indigo och lila, alltså det synliga ljusspektret.
De här sju färgerna täcker alla våglängder av ljus som vi kan se.
Men vad finns bortom lila här, eller här borta, bortom rött?
Med blotta ögat blir svaret: ingenting. Men det är helt fel.
Ljusspektret är långt mer omfattande än vad vi kan se.
Tänk er ljusspektret som tonerna på ett piano. De här tonerna-
-är färgerna: rött, orange, gult, grönt, blått, indigo och lila.
Allt vi kan se är den här oktaven.
Men det är bara en liten bråkdel av hela ljusspektret:
0,000000000001 procent.
Precis som pianon har fler toner har ljus långt fler våglängder.
Infrarött finns där nere och ultraviolett här uppe.
Det är bara början.
Om vårt synliga spektrum är en oktav, då får hela spektret-
-från gammastrålning och röntgen till radiovågor-
-motsvaras av en klaviatur som är väldigt lång...
...väldigt, väldigt lång.
Och den fortsätter och fortsätter...
...ända bort till solen, 15 miljoner mil bort.
Snacka om stort piano!
I den osynliga världen kan skenet bedra.
Vår egen sol är en välgörande källa till värme, liv-
-och hopp om grillning i morgon.
Men bortom blotta åsynen får vi en helt annan sol.
I UV-ljus blir vår välgörande sol ett klot av livsfarlig aktivitet.
Ett rymdteleskops UV-film visar en miljon grader varma laddade gaser-
-och utbrott som slungas upp flera hundra mil ovanför solens yta.
Man ser de kraftfulla magnetfälten som alstrar solfläckar och solvind.
Röntgenteleskop visar nåt vi inte kan se: solens yttre atmosfär-
-en cirkel med glödheta gaser som är varmare än själva solen.
På jorden har röntgenstrålar förändrat vad som är synligt.
Nu kan vi se saker på ett helt nytt sätt.
Idén bakom röntgen härrör från ett av ljusets enkla egenskaper:
Vi ser vår miljö, för synligt ljus studsar från föremål, in i ögonen.
Där registreras det av receptorer på näthinnan.
Om man tar bort ljuset ser man ingenting.
För att se igenom sakers ytor krävs ljus som kan gå igenom föremål.
Det är lite som när en ficklampa lyser igenom ens hand-
-så att man anar skelettet där inne.
Men ska vi se konturerna tydligt krävs det nåt kraftfullare-
-nåt mycket kraftfullare, som ljusspektrets röntgenstrålning.
Den här avancerade röntgenapparaten klarar nåt i science fiction-klass:
Snabb HD-röntgen.
För första gången ser vi hur kroppen fungerar i rörelse-
-och vi kan studera hur allt fungerar inuti-
-från en man i linne till massvis med djur.
En råtta exempelvis kan lätt klättra upp för kättingen.
Men bara med röntgen ser man hemligheten bakom smidigheten.
I stället för att låta benen göra hela jobbet kröker den ryggen.
Den böjer ryggraden för att bära upp mycket av kroppsvikten.
Det var så pesten fördes ombord på skeppen.
Röntgenfilmen visar nåt som är unikt för kameleonten.
Det är den enda ödla som kan klättra på smala grenar.
Det beror på en extremt rörlig axel som kan vrida benen inåt.
Där är mannen i linne igen.
Till och med vaktlar blir spännande i röntgenformat.
Titta! Den har ett ägg.
Med vår otroliga röntgen ser vi hur en elitidrottare är uppbyggd-
-som mannen i linne.
Och sen kan vi jämföra det med andra förmågor i djurriket.
Människan hankar sig fram genom att vara en habil tusenkonstnär.
Men ett rovdjurs specialiserade rörelser är nåt helt annat.
Det utvecklades för att jaga och döda.
Ni ser kanske inte er katt som en ypperlig gymnast, men det är den.
Elitidrottare pressar sig när de hoppar ned från sin dubbla längd.
Men en katt kan lätt falla ned från sin tiobubbla längd-
-och sen gå i väg och lägga sig på ett tak som om inget hade hänt.
Nu förstår vi varför.
Människokroppens stötdämpning i knä och fotleder är minimal.
Deras begränsade rörlighet dämpar inte vid nedslaget.
Men det är helt annorlunda för en katt.
Kattens öron är inte bara bra på att höra burköppnare.
De fungerar som ett snabbt gyro-
-så den kan vrida sig rätt i luften och alltid landa med benen först.
Men det är i skelettets mekanik som vi hittar den stora skillnaden.
Det här är den första film som visar hur katten fungerar.
Muskeln i axelleden sträcks ut, och då trycks skulderbladet upp.
Det åker upp ovanför kroppen.
Det är den perfekta stötdämparen.
Och liksom tupplurar på 18 timmar i soffor är det unikt för katter.
Vardagen skulle se annorlunda ut om vi såg spektrets röntgenstrålar.
Och det är bara en av många osynliga världar där ute.
Precis bortom lila i regnbågen finns det ultravioletta ljuset.
Vi kan inte se det, men det gäller inte alla djur.
Här är en sork. Den markerar revir med urin i sin undervegetation.
Urinen har en unik lukt, men vi kan inte se den.
Fiffigt nog finns det särskilda pigment i sork-kiss-
-som reflekterar UV-ljus.
Det vi uppfattar som en vanlig gräsplätt...
...är i själva verket fullt med lysande markeringar.
Ju färskare urin, desto tydligare är UV-markeringen.
Urinen visar andra sorkar hur färskt spåret är...
...och vilket kön den som markerade hade.
Men det finns en förveckling i allt mitt kissprat:
Sorkarna har stor nytta av det här.
Men det finns ett annat djur som noterar deras kodspråk.
För tornfalken är det här ett mål mat.
Men först måste han hitta det.
Sorkens synliga täckning är ett perfekt kamouflage-
-så den är extremt svår att få syn på-
-till och med för en fågel med så bra syn som tornfalken.
Oturligt nog för sorken kan tornfalken se ultraviolett ljus.
Och i UV-ljus är sorkens läge hur uppenbart som helst.
Det leder tornfalken raka vägen till sin huvudrätt.
Den osynliga UV-världen har mer att avslöja om djurs beteende.
Utöver trädgården som vi ser den-
-finns det en osynlig trädgård med dolda tecken och hemliga koder-
-som ska locka till sig passerande insekter.
Insekter ser inte vår värld särskilt tydligt alls.
Men de ser UV-ljus.
Honungsbiet pollinerar många sorters blommor.
Utan bina sker ingen pollinering, och då kan de inte överleva.
Blommor har lärt sig att signalera till bin så att de förstår-
-för ett bi ser trädgården på ett helt annat sätt.
För första gången visar HD-kameror hur bina ser trädgården.
De visar de dolda mönstren i blommor som vi normalt inte ser.
De mönstren är osynliga för oss.
Om man ser i UV-ljus dyker nya mönster upp på blommorna-
-som osynligt bläck.
Mönstren består av särskilda ämnen i blommor: flavonoider.
För bin är det som ljus på en landningsbana-
-som visar vägen in till nektar och pollen i blommans mitt.
Men om vi omges av en UV-värld, varför kan vi inte se den då?
Svaret hittar vi i utvecklingen av det här:
Ögat. Här är ett grisöga, och det är fysiskt sett snarlikt vårt.
Längst ut sitter den skyddande hornhinnan.
Och bakom den... Jag förstår, jag tycker också att det är äckligt.
Bakom den skyddande hornhinnan sitter linsen.
Den avgör vilket ljus som släpps igenom in i ögat.
Men det handlar inte bara om att släppa in ljus, det är ett filter-
-som filtrerar bort UV-ljus som över tid kan skada ögat.
Kanske är det därför tornfalken ser UV-ljus, dess livslängd är så kort.
UV-ljuset hinner inte skada dess ögon, så inget filter utvecklades.
Men det finns vissa individer som saknar det filtret-
-och som kan få en glimt av den där osynliga världen.
Alan Bradleys karriär har byggt på hans syn.
Som tv-ingenjör är han expert på att omvandla världen vi ser-
-till ljuspixlar på tv-skärmarna.
Jag har alltid fascinerats av ljus.
Ljus har hela tiden betytt allt för mig.
År 2003 opererade Alan bort grå starr i ett öga och linsen byttes.
Men det fick en skum biverkan.
Operationen var lyckad.
Men hans syn hade påverkats utöver det.
Jag var i affären och hade plockat ihop en korg med frukt och grönt.
Sen gick jag fram till kassan.
När han gick fram till kassan såg Alan ett underligt sken...
...som han aldrig hade sett förut.
Det var som att få en käftsmäll.
Det var som att få en stöt i ögat.
Alan såg UV-ljuset från affärens sedeldetektor-
-som kollar efter falska sedlar.
Vanligtvis blockerar linsen i våra ögon UV-ljus.
Men Alans nya konstgjorda lins släppte igenom det.
Mitt ena öga såg sedeldetektorns lysrör som mörklila.
Mitt andra såg det som fluorescerande blålila neon.
Plötsligt kunde Alan betrakta världen som vi aldrig ser den.
Jag ser saker som jag aldrig hade kunnat drömma om.
Det händer när solen skiner igenom regndroppar.
I regnbågar ser jag ett vackert uppspaltat skimmer i spektret.
Upplevelsen är helt klart mer förhöjd.
Alan Bradleys operation förändrade hans syn-
-utöver det han trodde var möjligt.
För hundra år sen behandlade man grå starr på ett primitivare sätt.
Man tog helt enkelt bort linsen.
Här är ett verk av den franske impressionisten Claude Monet.
Han är känd för sina lysande och virvlande färgval.
Sent i livet fick Monet grå starr i höger öga-
-så han valde att operera bort linsen.
Man ser på hans målningar att det förändrande hans färgperception.
Den här målade han med vänster öga.
Men samma trädgård såg annorlunda ut i hans högra öga utan linsen.
Den är laverad i ett blåvitt hölje.
Kanske tog rödfärgen slut?
Men sannolikt var det så att han också kunde se UV-ljus.
Att kunna se det osynliga spektret bortom blotta ögats förmåga-
-har visat hur långt mer omfattande vår värld är...
...hur katter fungerar-
-och varför blommor egentligen är små annonstavlor.
Det är hemligheter som röntgen och UV-ljus kan avslöja.
Men bortom rött i spektret hittar vi infrarött.
Och om vi kunde se den det skulle världen te sig annorlunda.
Ni ser nog att det här är en skogsbrand.
Det är en av naturens mest destruktiva krafter på jorden.
-Hundratals hus har förstörts. -Skogsbränderna rasar...
När en sån här brand har fått fäste går den nästan inte att släcka.
Det är jätteläskigt där inne-
-fastän jag vet att jag är säker i min skyddsdräkt.
Jag vet vad pyroteknikern heter.
Men elden är förödande på jorden, så vi blir rädda när vi ser den.
Men att bara se den visar inte allt.
För att förstå vad som händer där måste vi se det osynliga.
Redan innan elden når en gren på ett träd-
-sker det nåt som vi inte ser.
I infrarött ljus ser det ut som om grenen redan brinner.
Vi ser hur värmen stiger innan några lågor flammar upp.
Men det avgörande sker runtom grenen.
Heta gaser i luften antänds först och de sätter eld på grenen.
Där fattar den eld.
När man ser nåt brinna är det lätt att tro att lågorna sitter på det-
-det ser ju ut så, men så enkelt är det inte.
Hettan får föremålet att avge brännbara gaser-
-och när de gaserna kommer i kontakt med syre blir det eld.
Så lågorna är inte i det som brinner, de finns i luften runtom.
Därför sprider sig elden så snabbt.
Vindar för i väg de heta gaserna som antänder allt i deras väg.
Att stoppa skogsbränder innan det händer är A och O.
Vi kan gira vänster här och se vad som finns längs gläntan där.
Här i Albertas vildmark flyger brandkåren över skogarna-
-på jakt efter minsta orostecken.
Vi försöker kväva skogsbränder i sin linda.
Det kan vara ett träd som brinner och vi måste hitta det i en skog.
Det är inte direkt ett avkopplande jobb.
Men om de kunde se det osynliga skulle det underlätta.
Och där kommer det här lilla djuret in i bilden.
Det är en sotsvart praktbagge. När alla andra djur flyr undan branden-
-har den här varelsen färdats långt för att hitta den.
Det har ett överlägset sinne som upptäcker bränder.
När vi ser det här ser vi träd.
Men i infrarött ljus ser man att de brinner.
Branden som vi kan se kan ligga djupt in i skogen.
Men till och med en liten eld har en infraröd signatur.
När vi står nära känner vi den strålningen som värme.
Men branden utstrålar IR-ljus mycket längre ut än så.
Långvågigt IR-ljus färdas enorma sträckor.
Det kan skalbaggen fånga upp.
Den känner av bränder som är fem mil bort.
Den sotsvarta praktbaggen fångar upp långvågigt IR-ljus-
-med hjälp av två groporgan på mellankroppen.
Var och ett rymmer sjuttio receptorer.
Nu kopierar forskarna skalbaggens infraröda supersinne-
-för att få syn på de första tecknen på brand uppe från luften-
-och till och med från rymden.
Hundratals mil ovanför jorden sitter IR-sensorer på satelliter-
-som upptäcker skogsbränder. De syns tydligt som lysande prickar.
Om brandkåren kunde använda den nya tekniken i sitt dagliga värv-
-skulle det revolutionera deras arbete.
Det vore perfekt om vi hade satellitövervakning.
Då skulle vi kunna kväva skogsbränder i sin linda.
På varje gata i varje stad är den osynliga världen närvarande.
Om vi kunde se IR-ljus skulle våra kök bli en sanslös värld-
-med osynliga krafter och förlopp.
Här ser man hur hettan från vår kropp orsakar luftvirvlar.
Och bortom vår vanliga synförmåga ser vi hur ett ägg omvandlas.
Vid åttio grader koagulerar proteinet i ägget.
Det är så vitan i ett ägg blir vit.
Vi ser att värmeslingan glöder röd-
-men vi ser inte hur enorma mängder IR-ljus flödar ut.
Det utlöser bildandet av en molekyl - acetyl-tetrahydropyridin.
Med den får vi rostat bröd.
Att rosta, koka och steka är möjligt-
-tack vare IR-ljusets osynliga värld.
IR- och UV-ljus ligger nära det synliga spektret.
Nu ska vi mycket längre ut-
-till en del av ljusspektret som har förändrat vår moderna värld:
Radiovågor - ja, de hör också till ljusspektret.
När den tyske fysikern Heinrich Hertz upptäckte radiovågorna 1887-
-blev studenterna imponerade, men inte han.
Så här sa han, fast på tyska då:
"Vi har hittat mystiska, osynliga elektromagnetiska vågor."
"Men de existerar och de går inte att ha till nåt."
Jo, mobiltelefoner, television, radio...
Allt sånt använder sig av det där som inte går att ha till nåt.
Radiovågor har förändrat vår värld.
De sänder samtal, musik, bilder och information hundratals mil.
Och på olika sätt. Men eftersom vi inte kan se eller känna dem-
-är det lätt att man missar hur viktiga de är i våra moderna liv.
Luften kan verka tom, men den är raka motsatsen.
Om vi såg det skulle vi se hur trafikerad etern har blivit nu.
Som tur är kan forskare som den här mannen mäta signalerna-
-så att vi kan visualisera den osynliga värld som omger oss.
Hallå? Ja...
Det är en värld som människan har skapat.
Naturliga källor till radiovågor på jorden är få, till exempel blixtar.
Men luften är full av 2000-talets radiosignaler.
Varje mobil är en radiosändare.
Olika saker som mikron och trådlösa enheter använder sig av radiovågor.
Varje gång man låser upp bilen är det en radiovåg som gör jobbet.
I dag finns det hundratals tillämpningar av radiovågor.
Vid en viss tidpunkt sänds uppemot flera miljoner meddelanden.
Radio har omvandlat tomma luften till ett nät av osynliga signaler.
Det är inte illa för nåt som inte går att ha till nåt.
Att se den delen av spektret gör att vi förstår mer än vår planet.
Det avslöjar hela universums gåtor-
-och besvarar de mest grundläggande frågorna.
Om man tittar på natthimlen finns det inte så mycket att se:
Stjärnor, några galaxer...
Men vår bild av natthimlen är väldigt begränsad-
-för utöver det vi ser finns en mer detaljerad bild.
Men för att se det krävs det hjälpmedel, ett sånt här:
Ett teleskop som är byggt för att se det osynliga.
Teleskop som det här vid Jodrell Bank förändrar vår syn på kosmos.
För första gången kan forskarna se längre ut i rymden än vad ögat når.
Så här Vintergatan ut i det synliga spektret.
Visuella teleskop slår blotta ögat, men det finns ändå mörka fläckar.
Det beror på att rymden är full av damm helt enkelt-
-kosmiskt skräp efter döda stjärnor som hindrar vår sikt.
Så här grå gränsen för vad vi kan se med lite hjälpmedel-
-i den synliga delen av spektret.
Men nu kan en ny generation teleskop-
-studera Vintergatan i andra delar av spektret:
Radiovågor, gammastrålar, röntgenstrålar och infrarött ljus.
Det är inte bara häftiga bilder, de kartlägger universum ytterligare-
-som den här delen av rymden.
I det synliga spektret ser man ett dunkelt gasmoln.
Men i infrarött ljus ser man massor med stjärnmateria.
Det är så här det ser ut när nya stjärnor bildas.
Fem, fyra, tre, två, ett... Där lyfter rymdfärjan...
Rymdåldern gör att forskare kan se längre ut i den osynliga rymden.
Teleskop i omloppsbana runt jorden ser ljus från yttre rymden-
-som röntgenstrålning och gammastrålning.
Här är en annan del av den synliga rymden. Röntgen visade det här.
Den fantastiska bilden visar en stjärnas undergång.
Rymden är inte tom och tyst, den är våldsam, dynamisk och explosiv.
Här är Jodrell Banks kontrollrum som fortfarande är modernt.
Utöver den generationen teleskops upptäckter-
-har man byggt en ny generation jätteteleskop med längre räckvidd.
Och nu sonderar de ett av universums mest spännande gåtor:
Existensen av svarta hål.
Jag vill inte sprida oro.
Men teorier menar att det finns ett supermassivt svart hål-
-i mitten av vår galax.
Galaxen bildades kring den mörka massan, men hur hittar man den?
Det låter enkelt, men att se ett svart hål är en enorm utmaning.
Ett svart hål sprider inte ljus i nån del av spektret.
Det är det ultimata osynliga föremålet.
Så det är förståeligt nog svårt att hitta-
-om man inte har tillgång till ett av världens kraftfullaste teleskop.
Och högt upp i Anderna i Chile finns det ett sånt.
I infrarött började man söka allt längre in-
-i en liten del av rymden.
Till sist fann man några stjärnor som kretsade kring nåt.
Det var en enorm region som såg tom ut.
De fann ett supermassivt svart hål, 3 miljoner gånger större än solen-
-i mitten av Vintergatan.
Att se det en gång osynliga bidrar till att lösa universums gåtor:
Dess ursprung, framtid och storlek.
Solen är bara 1 stjärna i en galax med 100 miljarder stjärnor.
Och vår galax är bara en av flera hundra miljarder andra i kosmos.
Även om jorden bara är en liten planet i ett enormt universum.
Om man ser den i det osynliga spektret-
-från ultraviolett till infrarött och bortom det...
...visar den sig vara rätt fenomenal och remarkabel.
Så nästa gång ni kliver utanför dörren, kom då ihåg-
-att det pågår mycket mer i omgivningen. Tänk om vi såg det.
Tack!
Översättning: Jimmy Solander www.broadcasttext.com